ХАЙД, ДЖЕКИЛ И АЗ = Епизод 16 =
По-рано днес баща ми ми каза нещо,
което не го бях чувал да казва през целия си живот.
Каза ми, че съжалява.
Аз също искам да кажа нещо,
което никога досега не съм произнасял.
Ще ми позволиш ли…
да те обичам?
Не искам нищо от теб.
Дори аз съм съгласен,
че Робин е по-добър в това да те прави щастлива.
С него се чувстваш сигурна.
Но…
Аз също искам да се науча да обичам.
Ще ми си да мога да разбера сърцето ти.
Така предпочитам да изживея живота си.
За невъзможното ли се моля?
Аз също
се чудех какво ме кара
да ви помагам.
Дали е само заради някакво странно желание да помагам,
или е защото наистина имам определен интерес към вас.
Оказа се, че не е нито едното.
Може би причината е,
че съжалявах "по-малкия брат" Робин.
И какво остана накрая?
Създал сте две личности чрез агонията.
И чрез тези две личности
аз получих доброта от едната личност
и я споделих с другата.
Това да даваш и да получаваш
ти носи две различни удовлетворения.
И в същото време, откакто се върнах в Корея,
като че ли се чувствам по-самотна, сякаш страдах повече.
Макар любовта да може да излекува човека,
тя не е лекарство за абсолютно всичко.
Мисля, че ме обичате,
защото се явявах като лекарство за вас.
Но аз предпочитам да бъда с някой, с когото ми е спокойно,
с когото мога да споделям, да се смеем заедно…
Някой, с когото мога да споделя сърцето си.
Наистина трябва да помислите по-внимателно.
Възможно е всичко онова, през което преминахте,
да ви кара да изпитвате емоции, които не са истински.
Не използвай чувствата ми като причина да ме разкараш.
Пий си лекарствата, за да оздравееш по-бързо.
Ще се постарая да запомня думите ти.
Да се смея, да говоря, да споделям,
да искам близост.
Како, мисля, че трябва да се преместя днес.
Ще можете ли да дойдете да ми помогнете?
Не, нищо подобно. Просто искам малко почивка.
Добре, ще почакам.
Изтърпете, директор Гу.
Трябва да го изтърпите. Слушайте ме.
Казахте ми, че ще издържите. Обещахте ми!
Казахте, че ще минете през това. Не можете да избягате.
Ако избягате сега, и аз ще избягам.
Не, отворете очи.
Отворете очи, казах!
Хана… тя ме спря.
Аз съм Робин.
Аз… съществувам.
Миналата нощ проблемът между Соджин и И Сухьон бе решен.
И Сухьон бе заловен, затова се преместих при кака.
Моля да доставите писмото на директора.
Искам само да му благодаря за всичко, което направи за мен.
Защо изобщо не се обажда?
А ме помоли да направя куп странни неща?
Извинете.
Още две от същото. - Разбира се.
Наистина ли мислите, че ще се появи?
Смяташ, че само си играя на детектив, така ли?
А кога сте били?
Буди се като Робин всяка вечер и винаги се отбива тук.
Наистина?
Виждаш ли го онзи там? Не, не го гледай.
Той притежава издателска компания и се грижи за работите на Робин,
дори притежава това кафене. - И какво ще правите?
Напитките ви.
Много е вкусно.
Робин!
Какво стана?
Значи и ти знаеш какво е станало снощи?
Разбирам.
Да, вече се погрижих за това.
Трудно се взима личен номер, да знаеш.
Личен номер ли? - Не, няма нужда да се извиняваш.
На мое име е, но принадлежи на теб.
Да, апартаменти Ханчонг.
Блок 102, апартамент 402.
Ханчонг, блок 102, апартамент 402?
Не, ще ти напиша адреса и кода за алармата.
Но искам да дойдеш да ми кажеш какво си замислил.
Всички тези неща за номера
и интервюта ме притесняват.
Искам десет парчета от тази торта във всички налични цветове.
Добре, звучи чудесно.
Десет? - Да, страхотна е.
Какво ще ги правите? - Просто е вкусна.
Боже…
Тихо.
Трябва да мисля. Дай ми минутка.
Добре ли си?
Божичко! Достатъчно, престани.
Не беше нещо чак толкова сериозно.
В "Спомени за убийство" на героя
му отрязаха крака заради ръждясал пирон.
Това тук не е толкова лошо.
Тук няма никакви антисептици.
Не ставай смешен. За мен не се притесни толкова!
Ти си мъжкарана, а Учонг…
Не можеш да говориш така за една жена!
Добре, хубаво! Упорито магаре съм!
Хана, той не е това, което изглежда.
Стига де! Хайде да ядем.
Здрасти, Робин.
Харесва ли ти? Аз предпочитам тази.
Не харесваше ли уникалните неща? - Е, да.
Но знам, че ти цениш други.
Мислех, че пазаруваме за теб.
Устройва ме.
Робин.
Не ти ли е любопитно какво стана вчера?
Ти каза, че всичко е вече решено. Това има значение.
Но аз знам, че ти беше любопитно да узнаеш как
е започнало съществуването ти, животът ти…
Е…
Сега знам.
Това си е работа на Соджин.
Но…
Защо не ме повика?
Нито ти, нито Соджин.
Сигурен съм, че е било опасно и са се случили гадни неща.
Аз просто…
Помислих си, че директорът трябва да мине през това сам.
Бил е толкова наранен в началото,
че е затворил всичко много надълбоко в себе си
и не вярвах, че ще приеме лесно реалността.
Но той успя да приеме истината и да я понесе.
Той… се справи наистина достойно.
Така ли?
Никога ли не си се замисляла,
че Соджин би могъл да ме унищожи,
когато прецени, че проблемите му са решени?
Нека използваме това място,
за да създадем нова работна стая за теб и мен.
За нас? - Да.
Няма нещо, което да ми принадлежи.
Припечелвах дребни пари с малките си сериалчета,
но го правех под името Мин.
Аз съм напълно здрав и съществувам,
но не би било легално да имам лична карта.
Дори регистрацията в някой сайт
правя с чужда информация.
Дори когато нещо със сигурност е направено от мен, а не от Соджин…
Все още няма как да го докажа.
Макар да нямам нищо свое,
съществува нещо, което може да бъде наше.
Нека…
го създадем.
Добре.
Да го направим.
Да го направим заедно.
Ти и аз.
Нямаш си нито един костюм.
Ще имам много скоро.
Какво е това внезапно желание?
Ще ходя на бизнес срещи, годишнини от първата ми публикация,
срещи за филма, премиерата на филма…
Помолих Мин да уреди и няколко интервюта.
Искам да си намеря мястото.
Какво има?
Робин.
Не мисля, че… - Какво?
Може би трябва да помислиш… - Защо?
Директорът едва наскоро се освободи от проблемите си.
Не бива да го насилваш… - Нямаш си и представа
каква огромна жертва правех,
за да може Соджин да постигне всичко това.
Ужасявах се от мисълта, че мога да спра да съществувам,
когато всичко свърши,
но събрах смелост и му помогнах, защото така искаше ти.
Ако той има чувства към теб и те обича, тогава по-добре му кажи,
че е редно и той да се жертва.
Не може да обичаш, ако не си готов да жертваш всичко за това.
Соджин няма да може да го направи.
Той и председател Гу…
Всички ще направят каквото им е по силите,
за да ме унищожат.
Затова трябва да се защитавам.
За да мога да продължа да те обичам.
За да бъдем заедно.
Еврика! - Какво има?
Това е война за независимост.
Че от какво ще търси независимост?
Личен номер за Робин, апартамент и интервюта.
А и д-р Мински каза, че Робин е станал по-силен
заради всичките препятствия по пътя му.
А и той обича Чанг Хана. - И?
Личната карта означава, че наистина съществуваш.
Апартаментът му дава лично пространство,
а интервютата ще го направят професионално независим.
Толкова съм умен! Как може да съм толкова умен?
Толкова съм умен! - Но какво значи всичко това?
Съвсем просто е.
Просто трябва да подкрепя желанието на Робин за независимост.
Ще разкрием съществуването на Робин.
И когато това се случи,
Соджин повече няма да се върне.
Проблемът е решен.
Сега какво ще правите с тортите?
Изяж ги. Казах ти, че са вкусни.
Съжалявам, че се местя, без да кажа на никого.
Съжалявам, но и благодаря за всичко.
Директор Гу!
Наистина сте ужасен човек! - Какво?
Как какво? Винаги съм бил най-близо до вас!
Все сте с Хана. Защо не ме потърсихте нито веднъж?
Тревожеше ли се? - Що за въпрос?!
Много пъти съм искал да напусна,
защото превръщахте живота ми в ад.
Трябваше да бъда на разположение по 24 часа!
Наистина се замислях сериозно на няколко пъти.
От всички години, прекарани заедно… - Миналата нощ беше най-трудна?
Да. - Благодаря ти.
Какво казахте?
Какво каза той?
Докладваха ми, че Хана си е събрала багажа вчера.
Знам. Как е Сухьон? - Не говори.
Изглежда мълчанието му е в резултат от шока.
Д-р Канг ще ходи да го види…
Да не казваш нищо е по-лесно, нали?
И аз не проговарях почти цяла година след инцидента.
Тогава си мислех, че е заради болката,
но явно така се опитвах да го направя по-лесно.
Не искам да изпитваш болка.
Както и ти каза…
Ти си единственият, който не може да бъде обвинен за случилото се.
Ти не ме изостави. Аз изоставих теб.
Съжалявам.
А и това за баща ти…
И за него съжалявам.
Отвори го.
Твоя е.
Нарисува го за мен… макар че не заслужавах това.
Не помниш ли?
Рисуваше много добре.
Хайде да ги разменим! - Да, а после ще си играем.
Хайде, Сухьон!
Вече се качихме 6 пъти!
Робин рисува много добре.
Мислех, че се е получило случайно,
но явно…
Сигурно много съм мислил за теб.
Щом другата ми самоличност притежава такова качество.
Соджин.
Съжалявам.
Аз…
Извинявам се от името на баща си.
И за всичко, което ти причиних…
Ти…
не идвай повече.
Нека забравим за всичко.
Аз още нямам никакви приятели.
Освен теб.
Ще се върна.
Благодаря ви, г-н Гу Соджин.
Сега вече може да даде показанията си.
Погрижете се за него.
Малко съм разочарована.
Явно моята липса е излекувала болестта ти.
Ще забравя за всичко.
Казах ти да го направиш много отдавна.
Накара ме да изглеждам като шарлатанка.
Ти излъга за нещо друго.
Нося на пиене.
Чувствал ли си отново онова от последния път, когато изчезна?
Не, не още.
Чул си, че Робин е станал доста по-силен, нали?
Да.
Надявах се да те излекуваме от травмата ти,
преди Робин да се появи отново.
Няма нищо. Вече не мисля така.
Засега…
искам просто да се фокусирам върху себе си.
Искам да направя това, което винаги съм желал.
Например? - Все още не знам.
Но най-много искам да се науча да говоря.
Да говориш? - Да, точно така.
Не използвам думите много добре, а и не изслушвам останалите.
Не разчитам добре чувствата на околните,
не знам какво трябва да изпитвам аз.
Никога не се смея, не водя разтоварващи разговори.
Наистина се подобряваш.
Всичко щеше да е перфектно, ако знаехме как да помогнем на Робин.
Страхувам се, че желанието му да има собствен живот, ще стане по-силно.
Разочаровате ме, Хана. Преместихте се, без да кажете нищо?
Но все пак се срещаме.
Защо искахте да се видим?
Исках да ви питам нещо. - Давайте.
Отнася се за директора и Робин. - Да?
Какво би станало, ако истината за тях се разчуе?
Ще бъде голям проблем!
Нали?
Директорът може да се сбогува
с всичките си шансове да наследи баща си.
Ако акционерите разберат, цената на акциите ще падне.
Дори и с неговите 6 месеца, директор Рю бе този,
който се погрижи за председателя, без да оставя следи.
Директор Гу успя да измисли извинението за личните причини,
с което избягахме от опасността.
Само помислете
колко му беше трудно да си измисля болести!
И все пак мина през всички тези предизвикателства!
Да, знам.
Но какво ще кажат хората, ако имаме близнаци?
Няма значение какво ще кажат!
Стигнахме дотук само защото Робин си мълчеше!
Иначе баща му щеше да го заключи в болница,
или пък да го прати далеч, накрай света!
Но аз чух, че баща му се бил извинил.
Това беше, защото…
Той няма да се промени на стари години.
Паркът е като първороден син за председателя.
Директорът идва на второ място.
Искам да ти благодаря за вчерашното извинение.
Сигурен съм, че не ти беше лесно да го кажеш.
Но точно от това се нуждаех аз.
Благодаря.
Добре…
Знам, че ще пътуваш,
но можеше да дойдеш с костюм.
Да. - И…
Сега, когато всичко вече е решено,
защо не се върнеш… - Татко.
Искам да ти благодаря.
За това, което ми каза вчера.
Справи се чудесно.
Сега ще си помисля добре кога точно да се върна.
Колкото по-дълго стои Рю, толкова по-трудно ще ти бъде.
Да. - Още нещо.
За проблема с Робин… - Ще се погрижа лично.
Пробвай костюмите. Не съм сигурна за тези.
Какво е това? - Пробвай.
Не, не го искам това! - Смърди!
Тогава го оставяме настрана.
Каква бъркотия! - Директор Гу!
Здравейте, директоре.
Вие нали сте добре?
Не знаехме, че в детството си сте изживели такова ужасно нещо.
Да, много се тревожехме за вас. - Разбирам.
Може би търсите Хана? - Не, не точно.
Какво е всичко това? - Вчера имахме представление.
Много костюми се късат по време на шоутата.
Трябва да ги закърпим веднага, за да не харчим пари излишно.
Разбирам.
Да повикам ли Хана? - Не, няма нужда.
Просто исках да ви видя като група.
Моля? - Нас ли?
Тук? - Да.
Дошъл съм точно навреме.
Пуснете малко музика и си работете.
Да… разбира се. Нали?
Няма да ви е много удобно тук. Много е тясно и разхвърляно.
Не, глупости. Работете си. Ако мога да помогна, кажете ми как.
Вече не съм ви шеф.
Да, да, да… - Заповядайте.
Ами хайде…
Не ви е приятно да съм тук, нали?
Не съм много приятен човек.
Не! - Няма такова нещо.
Добре сме си. - Но…
Нямам намерение да си ходя.
Ваш е изборът дали ще продължите да се стеснявате.
Значи…
Няма да си ходите, така ли? - Няма.
И искате да помагате? - Да.
Харесвам тази песен. Певицата и текстът също са добри.
Знаете ли кого харесвам аз? Естер Ким.
Добра е. - Това певици ли са?
Смятам, че добре направиха като приеха
закона против корупцията. Вижте Ким Мьонгман.
Аз мисля, че наказанието е твърде жестоко.
Но е хубаво, че се взимат мерки.
Но подобно наказание може да има обратен ефект.
Не би успял, ако те е страх от провал.
Кой е Ким Мьонгман?
Ще говорим по-късно. - Добре…
Како, какъв цвят ти е червилото?
Номер 160. Не е ли красиво?
Купих същото и за Хана. - И аз искам да имам такова.
Ти винаги изглеждаш красива.
Млада си. - Будалкаш ли ме?
Ти изглеждаш толкова млада. - Наистина?
Значи аз ще съм младоликата, а ти - красивата.
Добре! - Какво ви става?
И двете сте грозници. - Виж кой го каза.
Хей, Хана.
Какво правите тук?
Защо държите рокля? - Помагам.
Много по-удобно е, когато ни помага така.
Но… - За какво говореше преди малко?
Стори ми се интересно.
Ама той ни помагаше!
Леле, чувствам се много по-добре!
Не можа да понесе пиеската ни.
Не е вярно!
Защо го правите? - Кое?
Мислех, че бях ясна. - Беше.
Но това не значи, че ми е забранено да виждам останалите.
Директор Гу. - Искам да знам какво е да се смееш.
Забранено ли ми е? Пробвах се. Не може ли?
Знаете, че нямам това предвид. - Тогава какво?
Опитвам се да стана по-добър човек.
Искам да открия себе си.
Не знаех, че това би те раздразнило.
Съжалявам.
Така казваше и д-р Мински.
Твърдеше, че Соджин е свалил много от преградите си.
Аз не съм доктор, но виждам това ясно.
Той се промени много.
Вече не е онзи Соджин.
Промените са осезаеми. - Да, така е.
Мисля, че вече дори не е нужно
да се крие зад Робин.
Казано по медицински, промяната е радикална.
Но все още не е напълно излекуван. - Защо обаче
Робин продължава да се появява?
Робин бе създаден заради травмата на Соджин още от детството
и сега е време да се сбогува с втората си самоличност.
Защо още не го е направил?
Това е само едно предположение…
Кажете ни какво мислите.
Мисля, че Чанг Хана има общо с това.
Онази Чанг Хана ли?
Заради това, че тя излиза с Робин?
Значи Робин не може просто да я изостави?
Да, може да има общо.
Но и…
Не, не може да каже, че е заради Хана!
Продължете.
Възможно ли е
Соджин да има чувства към нея?
Какво общо ще има пък това?
Ако той изпитва нещо,
значи сам не пуска Робин да си отиде.
Не разбирам. Обяснете с по-прости думи.
Самият Соджин може да не го съзнава,
но собствените му чувства биха могли да му пречат.
Той не иска жената, която обича,
да загуби мъжа, когото обича.
Възможно е подобна мисъл да държи Робин жив.
Пък и
Чанг Хана винаги е управлявала емоциите му.
Д-р Канг.
Дори Чанг Хана наистина да е причината…
Можем ли да говорим насаме?
Чанг Хана е ужасно важна за директор Гу!
Да, знам го. - Не познавате ли председателя?
Ще реши, че момичето е виновно за болестта на сина му
и ще се зачуди дали да не я отпрати надалеч.
И какво ще стане с директора после?
След като най-сетне успя да постигне някаква стабилност.
Толкова ще се натъжи! Знам ли до какво ще доведе това.
Трябваше да добавите и това! - Секретарю.
Аз съм доктор. - Моля?
Занимавам се с това да лекувам.
И на мен ми беше трудно, особено когато опознах Робин.
Да премахна Робин е мой медицински дълг.
Да, така е. Робин е невероятен човек.
Но от медицинска гледна точка не би трябвало да съществува.
Колкото и красив да е един тумор, докторът трябва да го премахне.
Но Хана… - Като професионалист…
Предположението ми беше възможно най-точно.
Пациентът и семейството имат правото да знаят това.
Причината е Чанг Хана? - Да.
Ето какво сподели секретарят на д-р Канг.
Дори Чанг Хана наистина да е причината…
Какво може да значи това?
Д-р Канг лекува Соджин
и е говорила за състоянието му с председателя.
Значи…
Има и още нещо.
Председателят повика Чанг Хана, след като докторката си тръгна.
Докторката е казала, че Чанг Хана е причина за всичко
и затова председателят се е заел с проблема.
Сетих се. - Какво?
Не мислиш ли, че Чанг Хана е причината Робин още да го има?
Целта на председателя е да се отърве от Робин на всяка цена.
Какво ще правим? - Какво ли?
Трябва да действаме, преди Робин да изчезне.
Репортер Канг! Добре, че ми вдигнахте.
Исках да те видя днес
в ролята си на баща на Соджин
и нищо повече.
Да, кажете ми какво има.
Каква е връзката ти с Робин?
Не се притеснявай. Просто ми кажи истината.
Имаме чувства един към друг, срещаме се.
Ами Соджин? - С директора не е същото.
Нямам такива чувства към него.
Но Соджин не споделя това?
Не, по-скоро го споделя.
Просто в момента е много объркан.
Опитах се да му помогна като остана до него,
затова бърка чувството си на благодарност с нещо друго.
Сигурна съм, че е така.
Ти много го промени.
В момента, в който беше готов отново да се скрие зад Робин,
ти си му помогнала да превъзмогне нуждата.
Благодарен съм ти за това.
Няма защо.
Вярвам, че благодарение на теб,
Соджин повече няма да се нуждае от Робин.
Робин винаги е бил просто илюзия, а не истинско същество.
Но…
Той все още се появява.
Някои казват, че ти може да си причината.
Г-це Чанг.
Сигурен съм, че всеки баща би се почувствал като мен.
Всеки баща,
независимо какъв е…
Сигурно всички се държим и говорим еднакво.
Искам моето момче да живее
нормален живот.
Аз…
Компанията ми е това, което е сега, защото вярвах в сина си.
Сега искам да му предам
своя пост.
Кажете ми какво точно искате.
Искам…
да оставиш Соджин.
Да го направиш, за да може той да живее нормално.
Само това искам.
Ти сама каза,
че чувствата му са объркани.
Желая му доброто като негов баща.
Надявам се, че ме разбираш.
Моля те от все сърце…
Соджин и председателят…
Всички ще направят каквото им е по силите,
за да ме унищожат.
Затова аз искам да се защитя.
Искам моето момче
да живее нормален живот.
Искам да чувствам, да се смея и да говоря. Забранено ли ми е?
Ако Соджин има чувства към теб и те обича,
кажи му, че трябва да направи жертва.
Дано ви хареса. Внимавайте да не се изцапате.
Благодаря!
Има още много храна.
Хей, какво правиш? - Това е за Учонг.
И за нея ли? Този ден да не е специален с нещо?
Директор Рю да…
Един директор да слезе тук лично?
Директор? Оставете ги титлите.
Не се ли радвате да ме видите?
Циркът най-сетне ще има официално място тук!
Директор Гу не беше особено мил с трупата,
но аз съм различен.
Това може да прерасне и в нещо по-голямо!
Давайте всичко от себе си!
Нека има тигри, лъвове, въжета, че и люлки!
Но къде е Чанг Хана?
Никъде не я виждам.
Защо ви интересува Хана?
Ами…
Нося й един специален плик.
Аз съм неин заместник, когато я няма.
Можете да го дадете на мен. - Така ли?
Хана!
Тъкмо щях да ти дам това.
Сериозно!
Какво правите тук?
Как какво?
Имам правото да ходя, където си искам!
Видях представленията ви за св. Валентин и Белия ден.
Бяха изключително свежи и публиката ги прие много добре.
Ти имаше огромен принос. - Благодаря.
Свързах се с отговорния екип
и ги помолих да измислят начин мюзиклите и подобни
да бъдат включени в цирка.
Ще бъде чудесно да имаме едно първо сериозно представление.
Постарайте се. За това исках да говорим.
Почти забравих.
Чух, че са те викали при председателя.
По работа ли?
Не, личен проблем.
Председателят не е харесал новината,
че си замесена със Соджин и затова те е помолил да си вървиш.
Но това желание е само негово, а проблемът не е точно негов.
Мисля, че не трябва да отстъпваш.
Колкото и трудно да стане, трябва да се бориш, ясно?
Не можеш да си отидеш, ясно?
Компанията се нуждае от теб. Дерзай!
Робин.
Срещнала си се с председателя?
Какво каза той?
Нищо важно. - Поиска ли да си отидеш?
Бъди честна с мен.
Не, Рю просто се опитваше да нацели.
Председателят не е чак толкова зъл.
Мисля, че напоследък и той доста се е променил.
Сериозно.
Повика ме, за да ми благодари за помощта.
Той не е човек, който прави такива неща.
Казвам ти истината.
Какво те води насам, дори не се обади?
Щях да дойда в апартамента, когато свърша.
Нямах търпение да те видя.
Как изглеждам?
По-добре, отколкото си мислех.
Защо се преоблече? - Имам интервю.
Интервю? - Споменах ти онзи ден.
Ще проведем интервюто тук.
Репортерите може да искат да направят някои снимки.
Никога не съм излизал пред твърде много хора.
В момента се чувствам ужасно нервен.
Ще ми помогнеш ли да избера подходящи обувки?
А и с интервюто като цяло?
Робин.
Това интервю… наистина ли го искаш?
Защо питаш?
Не мисля, че сега му е времето. - Затова те питам защо.
Директор Гу най-сетне откри
някаква цел в живота си.
Но ако ти се появиш сега пред публика…
Хората веднага ще видят, че си приличате.
Особено щом директорът е наследник на огромен конгломерат
и има толкова много отговорности.
Имаш ли чувства към Соджин?
Изясни ли си какво чувстваш към него?
Не. - Тогава…
Защо продължаваш да се тревожиш за него?
Робин, ще се тревожа за него, дори и да не го обичам.
Позволено ми е, нали? - Ами моят живот?
Просто…
Просто не смятам момента за подходящ.
Не можеш ли да помислиш още малко?
Леле, погледни! Тази статия има 3000 коментара!
Не се вижда всеки ден подобна активност.
Този е легендата, която никога не е губила първото си място.
И аз бях голям фен.
Честно казано… Робин не ми харесва в това интервю.
Защо? - Когато видят как изглежда
тези 3000 коментара ще станат 30 хиляди.
И фенклубът ми ще се разпадне. - Кога ще пораснеш?
Робин не е взел решението си лесно. По-добре го подкрепи.
Здрасти, Робин.
Какво?
Да, репортер Канг.
Какво?
Добре, разбрах. Скоро ще му се обадя.
Какво е станало? - Робин е отказал интервюто.
Защо?
И аз не знам.
Това беше шансът ми да си пъхна носа, без да се намесвам! Глупак!
Наистина ли щеше да успеете?
Няма как да не си изцапате ръцете.
Да… Да запретнем ръкави.
Репортер Канг, пак съм аз.
Отказах интервюто.
Съжалявам.
И благодаря.
Можем да вечеряме утре, по времето, когато щеше да е интервюто.
Аз ще сготвя.
Провери си съобщенията.
Председателят се е срещнал с Хана насаме.
Тя отказа да ми каже
за какво точно са говорили.
Тревожа се и ми се иска да разбереш какво става.
Толкова е хубаво тук!
Не знам защо, но явно много разбира от декорации.
Искам веднага да се махнеш от дома ми.
Как може да не оценяваш това място?
Само се шегувах, Хана. - Да бе.
Нямам нищо против да се преместиш и завинаги.
Занимаваш се с вечерята и с почти всичко останало.
Къде е банята?
Там ли?
Робин винаги е бил просто една илюзия.
Ти си я помолил да си тръгне? - Да.
Трябва да го премахнем, преди да се е появил пред света.
Затова я помолих да си отиде.
Ако аз първи разкрия Робин,
напускането й няма да е необходимо, нали?
Какво?
От сега нататък
няма да защитавам само твоите интереси, а и моите.
Колкото повече се опитвам,
толкова повече "аз" откривам в себе си.
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2015